![]() |
Még egy pszichológussal is lefekszik |
Camille, tehát, szabad és független, s hogy legyen némi összetettség jellemében, igazából romantikus álmodozó, aki a nagy Ő-t keresi minden kapcsolatában. Végül meg is találja Alexis (Pierre-Loup Rajot), ,,körzeti" szocialista politikus személyében. Csakhogy Alexis-nek felesége és két szép gyermeke van (a kutyát még csak tervezik; hogy minden klisé meglegyen). Camille olyannyira beleesik Alexis-be, hogy minden őrültséget vállal szerelméért. Belép a párt Alexis vezette alapszervezetébe, plakátokat ragaszt, segít Alexis-éknek költözködni, még egy pszichológussal is lefekszik, hogy az szerelmét analizálja, végül feleségül megy Benjaminhoz, a (szintén szocialista) szexmániás kamionoshoz (hogy bosszút álljon Alexis-n).
A filmben vannak jó poénok, ötletes megoldások, s némi irónia is: Camille-t meghatározott időközönként valaki pofán vágja, állandóan rosszul lesz a narkótól, öltözködése a 60-as, 70-es éveket idézi, miként pártbeli radikális hozzászólásai is. A külsejében is a 60-as, 70-es évek sztárját, Annie Girardot-t idéző bájosan jópofa Karin Viard tehetséges színésznő, s az Alexist alakító Rajot is szimpatikus, de ez nem igazán elég ahhoz, hogy a film jó legyen. Az, hogy a történet végül ,,hagyományosan" fejeződik be, csak arra alkalmas, hogy a nézőtéren helyet foglaló párok boldogan csókolózzanak.
94 perc, 1999
Rendezte: Catherine Corsini
Szereplő(k):
Karin Viard (Camille)
Pierre-Loup Rajot
Catherine Frot (Isabelle)
Sergi Lopez (Ben)
Laurent Lucas (Enile)