További Showbiz cikkek
Szakmai alap
![]() |
Tekintse meg képeinket! |
Beljebb negyvenes apuka kíséri Limp Bizkit-es kapucnis pulóverben és harmincötös Getta-bakancsban feszítő tizenkét éves kisfiát, nem messze tőlük pedig pár gimnazista dobja össze éppen a sörre valót. A küzdőtéren találkozunk az első nagykorúval, aki negyvenes, bőrdzsekit és jól vasalt inget viselő férfi, minden bizonnyal idősödő rockzenész, aki szakmai alapon jött ki tombolni egy kicsit, de persze azért luftgitártudását is megcsillogtatja majd.
Kilenckor még csak fojtott konzervzene szól, mögöttünk két harmincas metroszexuális marketingmenedzser fejkörzésekkel edz a bulira, előttünk pedig egy fiatal házaspár beszélget a rockzene legújabb irányzatairól, miközben legfeljebb kilenc éves kislányuk látványosan unatkozik, mintha csak kortárs mozgásszínházban vagy albán költők felolvasóestjén lenne.
Izzadt tinédzserek
Az előzenekart keressük, de a küzdőtér szélét vigyázó biztonsági őr közli: már lekéstünk a szerinte Űrmajmok névre hallgató formációt. (Később felvilágosítanak, hogy a Space Monkeez-ról van szó.) Negyed tízkor végre kihunynak a fények, amit néhány gimnazista lány arra használ ki, hogy az olcsóbb ülőhelyekről a kordonon átugrálva a küzdőtérre vesse magát (be kell vallanunk, mi buzdítottuk őket), mások diszkós reflexeiknek engedve smárolni kezdenek.
"Van-e cikibb a világítós gitárnál?" - kérdezzük magunktól, mikor végre felhúzzák a színpadot takaró lepleket, és megjelenik a zenekar. Aztán rájövünk, hogy van: a gitár, aminek szikrát hány a nyele, de ilyesmit szerencsére nem látunk a teremben. Van viszont olyan hangtechnika, hogy csak csodálkozni tudunk: a keverő mögött úgy szól a zenekar, mintha otthon, a kényelmes kanapéba süppedve hallgatnánk a hifit.
Az intró után a klasszikus koncertszabályok szerint azonnal egy sláger következik, a My Generation. A rajongók bólogatnak, elöl kavarog a tömeg, a küzdőtér szinte teljesen üres hátsó felében magányos lányok táncikálnak, néha furcsamód olyan testtartást felvéve, mintha tesztoszteron-túltengéses bokszolók lennének. Később elhangzik egy Nirvana-szám is, a You Know You're Right, a megjelentek legnagyobb örömére. Bátran bemegyünk a sűrűjébe szondázni a hangulatot, de nincs nagy durvulás, inkább csak izzadt tinédzserek lökdösődnek és csúszkálnak egymáson, egy baseball-sapkás gimis srác például udvariasan elnézést kér, amikor túl nagyot taszajt Gwen Stefaninak maszkírozott barátnőjén.
Sztár a nép között
![]() |
Tekintse meg képeinket! |
Visszafelé menet tíz lányt is felvisznek színpadra, akik ott táncolják végig a következő egy-két számot, majd a személyzet letessékeli őket, mielőtt még túlságosan kínossá válna a színpadkép. A ráadásban még elhangzik egy Elvis Presley-szám, és persze az aktuális sláger, a Behind Blue Eyes, itt előkerül tíz-húsz öngyújtó is. A koncert végeztével a biztonságiak láncot formálva egyszerűen kiterelik az embereket a teremből, ilyet még nem láttunk, de el kell ismernünk, hogy profi, bár nem túl barátságos eljárás.
Kifelé menet az előcsarnokban összefutunk a népszerű Velvet magazin egy munkatársával, aki a lelkünkre köti, hogy ne csak rosszat írjunk a koncertről, mert szerinte nagyon jó volt. Tessék.
|