Karistolt mellű aktokat is kellett már javítani
További Kultúr cikkek
-
A legnagyobb baromság, amit magukra tetováltattak a Szigeten
- Oscar-díjasok és hollywoodi sztárok Debrecen főterén
- Sztárok serege vesz részt a Bujtor István Filmfesztiválon
- Martin Garrix és Fred again.. fellépésére voltak a legtöbben kíváncsiak
- A világ legszexibb DJ-je a délutáni hőségben is megtöltötte a Colosseumot
A mostani látogatás a Nemzeti Galériában a szervezők szerint afféle állatsimogató, hogy ne csak az idelátogató főiskolás hallgatók és dokumentumfilmesek ismerjék meg a restaurátorműhelyek titkait, hanem bárki, akit érdekel. Gippert László főrestaurátor a túra előtt vezetett körbe bennünket a Budavári Palotában berendezett Nemzeti Galéria azon részein, ahová az egyszeri látogató amúgy be sem teheti a lábát.
A kulcsra zárt ajtók, nagy raktárfolyosók és szűk személyzeti liftek titkos világában szinte megállt az idő: az irodaajtók és szekrények alapján akár azt is hihetnénk, hogy még mindig 1973-at írunk (ekkor költözött ide a galéria a Kossuth téri épületéből, ami jelenleg a Néprajzi Múzeum).
![MG 0742](https://kep.cdn.indexvas.hu/1/0/876/8768/87681/8768141_c92468cb283081160f14fd3738556e6d_wm.jpg)
Tárlatvezetőnktől megtudjuk: a mennyezet jellegzetesen szocmodern üvegborításának kialakítása a bronztető kivágásával nagyon drága és egyedi volt abban az időben, cserélni ezért nincs értelme.
Azért az emberekben van egy kis megilletődöttség, ha bejönnek ide. Egészen más kapcsolatba kerülnek a látogatók a festményekkel, mint egy tárlaton, és ez nem a vegyszerszag miatt van
– folytatja a főrestaurátor, akiről hamar kiderül, hogy Vaszary János és Kondor Béla a két kedvenc magyar festője, mert az ő képeik nem „izzadságszagúak”.
Rájuk nézel, és érzed, hogy mennyire könnyedén festettek. Ők nemcsak élvezték az életet, hanem meg is tudták jeleníteni. Ferenczy Károlyra például kevésbé jellemző ez a könnyedség.
De hogyan lesz egyáltalán valakiből restaurátor?
Korábban csak annyit tudtam a restaurátorok munkájáról, amennyit a Szellemirtók 2 főgonoszának segédje, a Kárpátok Ostorának segítő dr. Poha János megmutatott belőle: a múzeumok szép termeiben üldögélve, gondosan kijavítják a nemzeti kincseink hibáit. Gippert László szerint:
A legtöbb restaurátor festőművész is, aki a restaurátori szakmáját előbbre helyezi, mint a művészi énjét.
Ahogy filmkritikus sem azokból lesz, akiket nem vesznek fel a Színművészeti rendező szakára – mondom erre én.
A műhelyekben sorban megismerkedünk az olyan restaurátori szakszavakkal, mint kutatóablak-nyitás, kittelés, gőzölés, vasalás, préselés és a konzerválás. Ezekhez egyrészt modern berendezéseket használ a múzeum, máskor viszont egy közönséges vasaló a legalkalmasabb a feladatra – utóbbiból egy egész takaros retrógyűjteményt is láttunk a sok javításra váró kép között.
Akárhogy is nézzük, az idő haladta nyomot hagy a műveken. Én annak a híve vagyok, hogy csak minimálisan nyúljunk hozzá a műtárgyakhoz, mert lehet, hogy a későbbiekben sokkal jobb megoldások születhetnek a restaurálás területén is, ahol nem feltétlenül kell korabeli anyagokat használni.
A gödöllői művésztelep alkotói ugyanis az 1900-as évek elején megpróbáltak visszatérni a régi módszerekhez, meglehetősen kétes sikerrel. A Nemzeti Galéria munkatársai ma a legkorszerűbb anyagokat használják – a Pannon olajfestékünk például európai viszonylatban is a legjobbnak számít!
![MG 0730](https://kep.cdn.indexvas.hu/1/0/876/8768/87681/8768145_36e01b1a3da8b70d4cd591dce2968367_wm.jpg)
Persze a képek nem csak úgy sérülhetnek meg, hogy egy idő után leválik róluk az eredeti festék.
Horrortörténetek a magyar művészettörténetből
Olyan is előfordult már, hogy a régi aktképek telt nőalakjainak ismeretlenek megkaristolták a mellét.
Ez történt például Benczúr egyik nimfát ábrázoló képével is. Egy festő állt neki kijavítgatni. Az eredmény tekintetében rögtön megmutatkozott a két mesterség – a festőművész és a restaurátor – közötti különbség.
De volt olyan festmény is, amibe sörétes puskával lőttek bele. Erről rögön eszembe is jutott egy fontos kompozíciós kérdés:
– És ha az ilyen kiszakadt részen eredetileg egy kismadár volt?
– Akkor annak annyi. Hacsak nem volt a festmény gondosan dokumentálva.
A restaurátormunkának szerencsére mindig is része volt, hogy különböző szögekből felvett, felnagyított és számozott részletfotókat készítsenek, és részletesen lejegyezzék minden kép sérülését a leltári könyvbe. Ez persze ma már nem szobányi iratszekrényeket jelent, digitálisan is hozzáférhető a szakmabeliek számára.
Harc a hamisítók ellen
A profi restaurátorok feladata a sérülések kijavítása mellett az is, hogy kiszűrjék a hamisítványokat. Erre ma már jól bevált módszerek vannak, mert a hamisítók többnyire olyan apróságokon buknak le, amit a szakértő előbb vagy utóbb felfedez: figyelmetlenül, nem az eredetihez hasonló módon erősítik vissza a képkeretre a vásznat.
A '30-as évektől kezdve kezdték Csontváryt hamisítani, szerencsére olyan elképesztően gyenge kvalitásban, mint amit a Pszeudo című kiállításon volt látható. Például a hetvenvalahányas tétel az Áldást osztogató rabbi volt.
De vajon az új generáció is képes lesz megbízható szakértői véleményre? Gippert László optimista:
A fiatal gyakornokok lelkesedése és egyre gyarapodóbb gyakorlati tapasztalata és tudása ad okot arra, hogy az idősebb generáció vegye a fáradtságot, és törődjön az utánpótlás kérdésével, mert azt helyette nem fogja megoldani senki sem.
rendhagyó tárlatvezetés 2x15 fő részére, előzetes regisztrációval
Magyar Nemzeti Galéria
Június 26. 15:00