![](https://indexadhu.hit.gemius.pl/redot.gif?id=nSCbubuYpDWJZLZs0TssLrbt33Lk5kbipuiZrkg89G3.g7/stparam=skrjjshgja/fastid=eeorncrnbsilkneetelidigetojp/nc=0)
Valami nemrég a Tejútrendszerbe ütközött
További Tech-Tudomány cikkek
-
Fontos hír az androidosoknak: újított a Play Áruház
- Érdemes vigyázni: jelszavakra és bankkártyaadatokra is lecsaphat egy új kártevő
- Jön az AI Summit,kedvezményes belépővel az év tech konferenciájára
- Megfejtették, hogyan vadásztak mamutra a kőkorszaki szakik
- Nagyon különleges szív kellett az emberré váláshoz
Csillagászok két független csoportja galaxisunk, a Tejútrendszer csillagainak mozgását vizsgálva feltűnő mintázatot fedezett fel, amely arra enged következtetni, hogy egy szomszédos galaxis valamikor az elmúlt egymilliárd évben a Tejútnak ütközött – írja a Csillagaszat.hu.
A Gaia űrszonda pontos méréseket szolgáltatott egymilliárd csillag távolságáról és mozgásáról. A 2018. áprilisi adatok izgalmas eredményekre vezettek: a szonda nemcsak újabb közeli csillaghalmazokat fedezett fel, de információval szolgált távoli galaxisok mozgásáról is. A csillagászok a saját galaxisunkat is vizsgálták az új adatok tükrében.
Teresa Antoja, a Barcelonai Egyetem kutatója munkatársaival váratlan mintázatot fedezett fel, amikor hatmillió közeli csillag pontos távolság- és sebességadatait vizsgálta a Gaia adatállományából. Első látásra a csillagok helyzetében semmi szokatlan nem látszott. Amikor azonban a csillagok mozgását, különösen annak a Tejút síkjában lévő és arra merőleges komponenseit hasonlították össze az égitestek fősíktól mért távolságával, egy spirál alakzatra lettek figyelmesek. Kiderült például, hogy a síkra merőleges sebességek összefüggést mutatnak a síkbeli sebességekkel, és sok csillagot közös diagramon ábrázolva az eloszlás spirált rajzol ki. Felfedezésüket a Nature folyóiratban tették közzé.
![Az animáció a spirális forma kialakulását demonstrálja: a pontok az egyes csillagok Tejút síkjához viszonyított távolságát mutatják az arra merőleges sebességükhöz képest. Az animáció kezdetén mindegyik csillag a grafikon egy kis területén sűrűsödik. Ahogy telik az idő, a grafikonon minden csillag az óramutató járásával megegyező irányban halad, végül spirál alakban oszlanak el.](https://kep.cdn.indexvas.hu/1/0/2100/21006/210061/21006134_21d7b69e8cf6dccf83cf6291c24cb525_wm.gif)
A galaxis legtöbb csillaga a korongban található, és a galaxis központja körül kering. Az a tény, hogy a durván körkörös pályák korrelálnak a síkra merőleges mozgásokkal, és spirál alakot hoznak létre, arra utal, hogy valami kibillentette a korongot az egyensúlyából. A spirál nagyméretű gravitációs zavarokat jelent, amelyek okozója valószínűleg egy kisebb galaxissal való találkozás lehetett. Amikor galaxisunk kialakult, gyakran történtek hasonló ütközések, de ezek több százmillió év alatt elsimultak. Mivel a találkozás hatásai ma is látszanak,
valami a közelmúltban zavarhatta meg a Tejút korongjának szerkezetét.
A Gaia által jobban megismerhetjük a csillagok távolságát és mozgását, de kémiai összetételükről is többet tudhatunk meg. A csillagok főként hidrogénből és héliumból állnak, de a nehezebb elemek mennyisége felfedheti a csillagok korát és egyéb tulajdonságait. A földi spektroszkópiai felmérések, mint például az ausztráliai obszervatóriumban folyó Galaktikus Archeológia program (Galactic Archaeology with HERMES, GALAH), részletes méréseket végeztek több százezer csillag kémiai tulajdonságainak feltérképezésére. A Gaia és a GALAH adatainak felhasználásával Joss Bland-Hawthorn a Sydney-i Egyetemről és munkatársai összehasonlító vizsgálatokat végeztek: nemcsak a csillagok mozgását, de az azokban található nehéz elemeket is megfigyelték, hogy jobban megérthessék a spirális mintázatot. Az általuk írt tanulmány az arXiv preprint portálon jelent meg.
![Művészi ábrázolás a csillagok sebességének perturbációjáról galaxisunkban, amikor egy másik, kisebb galaxis több százmillió évvel ezelőtt nekiütközött.](https://kep.cdn.indexvas.hu/1/0/2100/21006/210061/21006136_9c192c0f1446485c388d6338d9604087_wm.jpg)
A csillagok egymást követő generációi mind nagyobb és nagyobb mennyiségben tartalmaznak olyan elemeket, amelyek a héliumnál nehezebbek. Ezeket a csillagászok – a kémikusok nagy bánatára – egyszerűen fémeknek nevezik. A fémtartalom alapján megbecsülhető a csillagok kora: minél több fém van bennük, annál fiatalabbak. Bland-Hawthorn a GALAH és a Gaia adatait felhasználva a Tejútrendszerben egy fémgazdag fiatalabb, és egy fémekben szegény, idősebb réteget azonosított.
A síkra merőleges elmozdulások okozta spirálszerű minta a fémben gazdag csillagpopulációban jobban látható, így a csillagászok meg tudták becsülni, mikor találkozott galaxisunk a betolakodóval. Bland-Hawthorn csapatának becslése szerint közel 500 millió éve történt az ütközés. Ez egybecseng Antoja csapatának becslésével, ami 300 és 900 millió évvel ezelőttre teszi az eseményt. Kiderült, hogy a Sagittarius elliptikus törpegalaxis került közel a Tejútrendszerhez legalább 200 millió, legfeljebb egymilliárd évvel ezelőtt, így nagy eséllyel ez a galaktikus baleset vétkese.
A találkozás gravitációs hatása máig érezhető, a törpegalaxis lassan darabokra szakad.
Ez a felfedezés még csak a kezdet. A Gaia precíz mérései más összefüggő mozgásmintákra is következtetni engednek: ilyenekre utalnak a spirált kiegészítő csigahéjak és gerincek is. Ezen minták azonosításával és kialakulásuk megértésével a csillagászok feltárhatják galaxisunk fejlődésének útját, és következtethetnek azokra a találkozásokra, amelyek más galaktikus szomszédainkkal történtek.
![](https://indexadhu.hit.gemius.pl/redot.gif?id=nSCbubuYpDWJZLZs0TssLrbt33Lk5kbipuiZrkg89G3.g7/stparam=skrjjshgja/fastid=eeorncrnbsilkneetelidigetojp/nc=0)