![](https://indexadhu.hit.gemius.pl/redot.gif?id=nSCbubuYpDWJZLZs0TssLrbt33Lk5kbipuiZrkg89G3.g7/stparam=skrjjshgja/fastid=eeorncrnbsilkneetelidigetojp/nc=0)
Robothal szabadíthatja meg a mikroműanyagoktól a tengert
További Tech-Tudomány cikkek
-
Fontos hír az androidosoknak: újított a Play Áruház
- Érdemes vigyázni: jelszavakra és bankkártyaadatokra is lecsaphat egy új kártevő
- Jön az AI Summit,kedvezményes belépővel az év tech konferenciájára
- Megfejtették, hogyan vadásztak mamutra a kőkorszaki szakik
- Nagyon különleges szív kellett az emberré váláshoz
Mint ismert, bolygónkat szétmálló műanyag apró részecskéi borítják az antarktiszi hótól a tevék gyomráig és az emberi vérig. Rengeteg mikroműanyag található az óceánokban is, ahol még csak nem is az a legnagyobb baj, hogy műanyagból vannak.
A viszonylag nagy felületük és hidrofób tulajdonságaik miatt a mikroműanyagok képesek erősen megkötni a nehézfémeket, a mérgező szerves szennyező anyagokat, patogéneket, így kompozit szennyezéssé alakulnak. A mikroműanyag kompozit szennyezés fokozottan veszélyes az élővilágra, és előre nem látható kockázatot jelent a tengeri élőlényekre és a táplálékláncon keresztül az emberre
– mutatott rá Hszinhszing Csang, a csengdui Szecsuán Egyetem munkatársa, aki a Nano Lettersben publikálta az általa kitalált megoldást.
A mikroműanyag eltávolításának problémájába többen is belevágták már a fejszéjüket. Korábban felmerült az önállóan mozgó flexibilis robotok alkalmazásának gondolata, de az ilyen szerkezeteknél használt hidrogélek és elasztomerek nem húzzák sokáig a tengeri környezetben.
Csang és társai gyöngyház által ihletett anyagot fejlesztettek a robotokhoz. A gyöngyház alapja biopolimer, amely meszes kompozitot képezve rendkívül ellenálló. A kutatók béta-ciklodextrinnel kezelt szulfonált grafénlapokat helyeztek poliuretánba, és ebből építettek réteges nanokompozitot, amely egyszerre volt ellenálló és rugalmas.
![Low-Res 062222FishRobot.png.png](https://kep.cdn.indexvas.hu/1/0/4397/43973/439739/43973992_1692439bf2254348bbab962acd811dc7_wm.png)
Az így létrehozott anyagból 15 milliméteres robothalakat építettek, amelyek infravörös lézer hatására, úszójukat mozgatva a testhosszuk két és félszeresének megtételére voltak képesek másodpercenként. A robothalak különleges bevonata képes volt meggyógyítani magát, emellett összegyűjtötte a ráragadó mikroműanyag-szemcséket.
Úgy vélem, hogy a nanotechnológiában nagy lehetőségek rejlenek a szennyező anyagok felismerésére és olcsó begyűjtésére
– vélekedett Csang.
A szerkezeteknek azonban megvannak a maguk mechanikai és funkcionális korlátai. Mivel picik, és lézerrel mozgatják őket, csak a felszín közelében működhetnének. Komolyabb motorok és elektronika beépítésével agilisabbá lehet tenni őket, ezzel azonban elveszne a módszer olcsósága és tömeges alkalmazhatósága.
A közeli jövőben emiatt még nem kezdődik el a mikroműanyag-gyűjtés, de ha sikerül megtalálni a szükséges technikai-gazdasági egyensúlyt, a probléma megoldása nem reménytelen.
![](https://indexadhu.hit.gemius.pl/redot.gif?id=nSCbubuYpDWJZLZs0TssLrbt33Lk5kbipuiZrkg89G3.g7/stparam=skrjjshgja/fastid=eeorncrnbsilkneetelidigetojp/nc=0)