Jó érzés a tömegsírból valakit visszahozni
Steven Pinker Az Erőszak Alkonya című modern klasszikusában felhívja a figyelmet arra a modern média által előállított aránytalanságra, hogy
Teljesen mindegy, milyen alacsony lehet az erőszakos halálesetek aránya, abszolút számuk mindig elég lesz ahhoz, hogy megtöltsük vele a híreket, tehát az emberek erőszakról alkotott képzete mindig is el lesz vágva az erőszak aktuális mennyiségétől.
Mexikóban ez pont fordítva van: Az erőszak abszolút számai itt már átlépték azt a mértéket, hogy önmagukban érzelmi töltetet hordozzanak a hírolvasóknak. Az erőszakról képek útján hírt adni pedig azért nehéz, mert tiszteletben tartani a közölhetőség határát és az áldozatok emlékét, ráadásul sokszor a hullák, a gyászolók vagy a szemöldökükig kivarrt sittes alakok képei túl direktek ahhoz, hogy munkára fogják a néző történetkereső fantáziáját. Koleszár Adél, aki 2017-ben másodmagával kapta meg a Capa-ösztöndíjat, évek óta fotózza a 200 ezer áldozatot követelő (tessék, mi sem tudtuk megállni az adat-illusztrációt!) mexikói drogháború során feltárt tömegsírokat, „a sírokkal felsértett tájakat”, és azokat a nőket, akik testben és lélekben kénytelenek magukon viselni életük hátralevő részében az erőszak, a veszteség és az eltűntek miatti bizonytalanság sebhelyeit. A fotós korábbi munkáiból már mi is válogattunk, mostani összeállításunkból pedig több fotó is látható a szerdán bemutatásra kerülő, "Az erőszak sebei" címet viselő interdisziplináris színházi darabban. Az előadás képekkel és a helyszínen gyűjtött idézetekkel mutatja be a fájdalom szavakba öntésének lehetőségeit, a veszteség feldolgozását, a tragédia néha racionalizáló, néha költői hasonlatokba és paradoxonokba menekülő elbeszéléseit.
Az itt összegyűjtött képei a Colectivo Solecito de Veracruz nevű civil szerveződésre fókuszálnak, melyhez főleg olyan nők csatlakoznak, akiknek valamelyik családtagjuk eltűnt (Mexikóban jelenleg 37 ezer eltűntet tartanak számon). A szervezet egyik tagja egy kartell-tagtól hozzájutott egy kézzel rajzolt térképhez, mely nem kevesebb, mint 120 sír helyét mutatta meg a Mexikói-öböl partján fekvő államban, melyekből a Colectivo Solecito 300 testet és több ezer maradványt tárt fel. Az átütő siker nyomán a szervezet ma már a hatóságok elismert partnereként tevékenykedik az eltűntek, a titkos tömegsírok felkutatásában. Az egyik aktivista így írja le a munkájukat:
Minden héten mentem. Elmegyünk a sírhoz, elvisszük a felszereléseket, machetéket, napernyőt, mert rettentően tűz ott a nap. Elkezdjük a vasrudat a földbe verni, kihúzzuk, megszagoljuk, és ha érzünk valamit, elkezdünk ásni. Ott ellazulunk, mindannyian nevetünk, annak ellenére hogy ez egy elrejtett tömegsír. Ott, a mosolyok és szomorúság között, ha valamit találunk, csak csönd keletkezik, semmi más, csak csend. Ha valamit találunk, mikor feltárjuk a földet, szenteltvizet öntünk és elmondunk egy imát. Jó érzés, hogy valakit ki tudunk onnan emelni és nem marad többet egy rejtett tömegsírban. Hogy visszatérnek a családjukhoz. Hogy legalább ezeknek a családoknak valamiféle békét adhatunk.
Koleszár Adél két veracruzi tömegsír feltárását örökítette meg 2016 és 2017 folyamán. Ezek a tömegsírok nem csak azért számítottak különlegesnek, mert több száz ember maradványait tartalmazták, hanem azért is, mert egyáltalán nem a pusztában bukkantak rá, hanem negyed órányi sétára a félmilliós város egyik külső negyedétől. De a képek is különlegesek, mert nagyon távol állnak a klasszikus dokumentarizmustól: a munka helyett inkább az üresség a fő témájuk, a halottakat körülvevő lepattant külváros, és a külváros fenyegető elhagyatottsága.
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307540_a8132e3f084477c9c32f6bd890c7b8ca_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307536_963387fa796a575ae5d01e2fba923012_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307520_6d50be1fc46289b544193cd210daa0f1_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2136/21367/213677/21367730_b26b49e061d47066e89bd5135509195a_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307542_ea361673e5ecd30e717c74e4ecf7dad5_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307518_d29d2e16e8a11fbad5e7825ecf20dbd3_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2133/21331/213313/21331380_f58191eb59b76cf47a00cf3da91e0548_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2133/21331/213313/21331376_967cf4e37345dfbee0418c1bb94a9049_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307514_67bcd0d6bafe3da19bcef90d629ed2a3_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307506_3fd258834265dc5a2ce7b13a1044545a_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2133/21331/213313/21331378_c6634d00cc1a4c48e2f3eafcc185f34c_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2132/21321/213212/21321294_9726dc198df8063236e798ce36bd5395_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307502_48f15ce0bb0ad34503eda0222f35b8ef_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307512_37ebe0c26d0493ace4705972acfc0b87_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2136/21367/213677/21367728_740608070de7b8e04a3a5a081d82d387_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2133/21331/213313/21331374_c9279aecbc1d3b15bb4136b11b6ccd92_wm.jpg)
![](https://kep.index.hu/1/0/2130/21307/213075/21307510_9affba661c03ed5da8865969027bc316_wm.jpg)
A Robert Capa Kortárs Fotográfiai Központ a magyar fotográfia területén kiemelkedő teljesítményt nyújtó alkotók elismeréseképpen 2014-ben alapította meg az 5 millió forint összdíjazású Robert Capa Magyar Fotográfiai Nagydíjat . A díjról magyar és nemzetközi szakemberekből álló zsűri dönt, az idei három, ösztöndíjjal jutalmazott finalista Koleszár Adél, Kovalovszky Dániel és Bartha Máté voltak. A díjat Bartha Máté nyerte.
Rovataink a Facebookon